Йордан Стубел
Есен

chitanka.info

Мое стадо неброено,

равно поле осланено,

и ти, горо пожълтяла,

и ти, птичко закъсняла,

и вий, ручеи студени —

що така сте нажалени?

— Ех, побратиме, овчарко,

няма вече слънце жарко,

няма китната иглика,

ни врабец да чурулика,

няма радост по егрека,

смях по горската пътека,

само вятъра несвесен

свири есенната песен…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.